![Izolacija u Vijetnamu 2015/6. zbog pisanja Nomada I](https://www.snezanaradojicic.com/wp-content/uploads/2020/05/12314708_10206157908281485_415299649847202198_o-e1588740725389.jpg)
06.05.2020 | 33 komentara
A sada sam ga dobila -- neočekivano i neplanirano, ali imam to vreme. Štaviše, ovoga puta izostala je i svaka moja odgovornost. Okolnosti su me oslobodile svih onih pitanja koja su me ranije uvek mučila: da li sam izabrala dobar trenutak da prekinem putovanje?, da li je mesto dobro?, da li sam mogla da sve isplaniram malo bolje?... Sada sam zaustavljena tu gde sam, višom silom koja je privremeno zakočila ceo svet. Zašto se onda osećam kao u zatvoru, mnogo više nego ranijih godina kada sam tako sama sebe zatvarala, a o istom poslu pisanja knjiga?
Da li je moguće da taj osećaj proističe samo iz saznanja da nemam izbora?
![](https://www.snezanaradojicic.com/wp-content/uploads/2020/02/Tata-i-Sin-e1581277514960.jpg)
10.02.2020 | 35 komentara
Otac se penzionisao prošle godine. I u trenutku kada je prestao da radi, stigao je sinovljev poziv da mu se pridruži na završnom i, ujedno, najlepšem, delu puta.
„Najpre sam mislio da mi je to ponudio reda radi, zabrinut za mene, za to kako ću sad podneti da budem penzioner, pa nisam odmah pristao“, priča mi. „Ali kako je ostao istrajan u pozivima, to sam mu se pridružio u novembru.“
![](https://www.snezanaradojicic.com/wp-content/uploads/2019/09/Tekstici-V1-e1571576261260.jpg)
16.09.2019 | nema komentara
(Odlomak) Pitam je za ime. „Happy Charlie“, odgovori, a ja je pogledam u neverici. „Stvarno se tako zovem. Moji roditelji hteli su da imam sreće u životu i da naučim...